1866 august
Afsender
J. C. Jacobsen
Modtager
Carl Jacobsen
Summary
Delvist bevaret brev om Carlsbergs hovedbygning og rideture med Emmy Moltke.
Transskription
...at lægge op imorgen; Søilerne dertil ere næste alle opstillede. I Hovedbygningen er Dagligstuen færdig og Havestuen vil omtrent blive det i næste Uge, dog ikke ganske, da Rammerne til de nye, høiere Speile ikke ventes færdige og Udarbeidelsen af de svævende Figurer paa Dørene (ikke Dørrene som Du skriver) og Friserne af Centaurer, Havmænd og Bacchanter paa Dørgesimserne ville kræve mere end en Uge.- Imidlertid blive Gardinerne dog ophængte i næste Uge (graae med brunrøde Borter, meget smukke) for at Værelset kan benyttes d 2 Septbr, paa hvilken Dag jeg haabe at see endeel af de Venner, som i Ferien have været adsplittede paa Landet og som vor Husreparation i længere Tid har holdt borte. I næste Maaned kommer Emmy Moltke herud i nogen Tid og da hun er ivrig Rytterske har jeg lovet at skaffe en god Damehest og at gjøre Rideture med hende paa Leila. Jeg rider den nu hver 2den. Dag med Lørup (naar jeg NB ikke har Forfald) og det gaar godt, kun springer den meget høit, naar den i sin Fyrrighed vil i Galop og ikke maae, men jeg sidder heldigviis godt i Sadlen og har ogsaa
faaet Greb paa at bringe den i Ro ved at bruge Tøilen meget let og roligt. Den lystrer ogsaa min Stemme. Endnu bliver jeg dygtig træt og meget varm af en Ridetur, men det vil snart tabe sig, naar jeg kun kan faae Tid til at ride stadigt.- Vi have i de 2 foregaaende Uger, ligesom næsten hele Europa, havt meget ustadigt Veir med stærke Regnskyl, hvilket forstyrrede et paatænkt Besøg i Søndags for Ørsteds paa Fredensborg.. Paa Søndag skulle vi en Kjøretour til Stevns med Linds, hvis kun Veiret vedbliver at være saa deiligt som i de sidste Dage og Aftener. Bloch besøgte os forleden og sagde at han nu vilde tage fat paa Fuldførelsen af Mødet med Elisabeth. Jeg hørte med stor Glæde af ham, at han ingenlunde er saa naturalistisk, som jeg næsten frygtede, men at han tværtimod betragter Raphael som det Ideal han stræber efter at nærme sig.- Jeg glæder mig saameget mere derover, som det netop var mit Ønske med min Bestilling at lede hans Tanke og Aand hen i denne Retning og mod
det Ophøiede, det Skjønne, Menneskelighedens Ideal og dersom jeg, som jeg i mit stille Sind smigrer mig med, kan have bidraget Noget dertil, saa er mit Offer vel anvendt og vil skjænke mig en rig Løn.- Lad mig ved denne Leilighed sige, at jeg har tænkt paa, og, jeg troer, udtalt for Ministeren, at jeg med en testamentarisk Disposition vilde sikre Udførelsen af den hele Suite af Malerier til Frederiksborg hvis jeg forinden blev bortkaldt. Dette har jeg ikke havt Stunder til at gjøre endnu og det kunde jo hænde, at Døden overraskede mig, før jeg fik det gjort.- I saa Fald veed Du nu min Hensigt og jeg stoler paa at Du og din Moder da ville vaage over at denne Gjæld ligefuldt bliver indfriet. Vi have jo ikke megen og riig Adel og den vi have er forstørstedelen for lidt dannet og for lidet høihjertet til at bringe slige Offre for det Almene. Men desto større er Forpligtelsen hos enhver Borger, som har rundelige Indtægter udover hans eget, tarvelige Behov til at virke i denne Retning og man bør ikke lade sig aflede derfra, om man ogsaa en Tidlang skal staae alene
thi Noget vil Exemplets Magt dog efterhaanden virke. I alt Fald har man den Bevidsthed at have gjort sit og den giver langt større Tilfredshed end de Nydelser man skaffer sig selv alene om de ere nok saa ædle.- Den eneste Retning hvori jeg kunde fristes til luxuriere noget, er at gjøre mit Huus, som jeg troer gjør et harmonisk Indtryk paa de Besøgende - til et Samlingssted for en større, udvalgt Kreds, hvortil der er nogen Trang hos os, men det tillader hverken mine Evner eller øvrige Forhold at gjøre, idetmindste ikke i den Udstrækning, jeg kunde ønske. Gid Du engang maatte kunne realisere dette Ønske bedre end jeg! -Dog, lad mig vende tilbage til det Nærmere. Jeg vil først og fremmest ønske, at Du paa Din eensomme Udflugt maa overvinde Din Sky for at indlade dig med fremmede og følge den under slige Forhold naturlige Trang til at slutte dig til Mennesker om end saa flygtigt, som det sker paa Jernbanefarter. Dette fremkalder en livlig, aandelig Bevægelse, som Du trænger til ifølge Dit Temperemant og som Du af al Magt bør beflitte Dig paa. Føler Du det ikke selv? Det er desværre temmelig seent at jeg for mit eget Vedkommende har faaet Øiet op derfor
faaet Greb paa at bringe den i Ro ved at bruge Tøilen meget let og roligt. Den lystrer ogsaa min Stemme. Endnu bliver jeg dygtig træt og meget varm af en Ridetur, men det vil snart tabe sig, naar jeg kun kan faae Tid til at ride stadigt.- Vi have i de 2 foregaaende Uger, ligesom næsten hele Europa, havt meget ustadigt Veir med stærke Regnskyl, hvilket forstyrrede et paatænkt Besøg i Søndags for Ørsteds paa Fredensborg.. Paa Søndag skulle vi en Kjøretour til Stevns med Linds, hvis kun Veiret vedbliver at være saa deiligt som i de sidste Dage og Aftener. Bloch besøgte os forleden og sagde at han nu vilde tage fat paa Fuldførelsen af Mødet med Elisabeth. Jeg hørte med stor Glæde af ham, at han ingenlunde er saa naturalistisk, som jeg næsten frygtede, men at han tværtimod betragter Raphael som det Ideal han stræber efter at nærme sig.- Jeg glæder mig saameget mere derover, som det netop var mit Ønske med min Bestilling at lede hans Tanke og Aand hen i denne Retning og mod
det Ophøiede, det Skjønne, Menneskelighedens Ideal og dersom jeg, som jeg i mit stille Sind smigrer mig med, kan have bidraget Noget dertil, saa er mit Offer vel anvendt og vil skjænke mig en rig Løn.- Lad mig ved denne Leilighed sige, at jeg har tænkt paa, og, jeg troer, udtalt for Ministeren, at jeg med en testamentarisk Disposition vilde sikre Udførelsen af den hele Suite af Malerier til Frederiksborg hvis jeg forinden blev bortkaldt. Dette har jeg ikke havt Stunder til at gjøre endnu og det kunde jo hænde, at Døden overraskede mig, før jeg fik det gjort.- I saa Fald veed Du nu min Hensigt og jeg stoler paa at Du og din Moder da ville vaage over at denne Gjæld ligefuldt bliver indfriet. Vi have jo ikke megen og riig Adel og den vi have er forstørstedelen for lidt dannet og for lidet høihjertet til at bringe slige Offre for det Almene. Men desto større er Forpligtelsen hos enhver Borger, som har rundelige Indtægter udover hans eget, tarvelige Behov til at virke i denne Retning og man bør ikke lade sig aflede derfra, om man ogsaa en Tidlang skal staae alene
thi Noget vil Exemplets Magt dog efterhaanden virke. I alt Fald har man den Bevidsthed at have gjort sit og den giver langt større Tilfredshed end de Nydelser man skaffer sig selv alene om de ere nok saa ædle.- Den eneste Retning hvori jeg kunde fristes til luxuriere noget, er at gjøre mit Huus, som jeg troer gjør et harmonisk Indtryk paa de Besøgende - til et Samlingssted for en større, udvalgt Kreds, hvortil der er nogen Trang hos os, men det tillader hverken mine Evner eller øvrige Forhold at gjøre, idetmindste ikke i den Udstrækning, jeg kunde ønske. Gid Du engang maatte kunne realisere dette Ønske bedre end jeg! -Dog, lad mig vende tilbage til det Nærmere. Jeg vil først og fremmest ønske, at Du paa Din eensomme Udflugt maa overvinde Din Sky for at indlade dig med fremmede og følge den under slige Forhold naturlige Trang til at slutte dig til Mennesker om end saa flygtigt, som det sker paa Jernbanefarter. Dette fremkalder en livlig, aandelig Bevægelse, som Du trænger til ifølge Dit Temperemant og som Du af al Magt bør beflitte Dig paa. Føler Du det ikke selv? Det er desværre temmelig seent at jeg for mit eget Vedkommende har faaet Øiet op derfor